Faks se oprašta od preminulog profesora i bivšeg prorektora: ‘Jedna era s njim ide u povijest’
Preminuo je profesor emeritus na zagrebačkom Filozofskom fakultetu i bivši prorektor Vladimir Kolesarić. Odsjek za psihologiju oprostio se od njega, kazali su da je još nedavno studentima na gostujućem predavanju poručio ‘Vidimo se u vječnim poljanama’. U Osijeku je studentima predavao o prometnoj psihologiji, a bio je i predsjednik Hrvatskog psihološkog društva.
![preminuo vladimir kolesarić](https://www.srednja.hr/app/uploads/2024/08/preminuo-vladimir-kolesaric.jpg)
Preminuo Vladimir Kolesarić | foto: Filozofski fakultet u Zagrebu, Pixabay
Odsjek za psihologiju Filozofskog fakulteta u Zagrebu oprašta se od svog profesora emeritusa Vladimira Kolesarić koji je preminuo u petak u 86. godini života. Ističu da je Kolesarić na njihovom odsjeku aktivno proveo više od 45 godina. Kolesarić je bio i predsjednik Etičkog povjerenstva Odsjeka za psihologiju te član i predsjednik Etičkog povjerenstva Filozofskog fakulteta. Dužnost prorektora na zagrebačkom sveučilištu obavljao je od 1986. do 1988.
Nedavno studentima poručio: ‘Vidimo se u vječnim poljanama’
– Profesor Kolesarić bio je jedan u nizu naših istaknutih profesora starije generacije koji su Odsjek za psihologiju gradili s posebnim i dosljednim entuzijazmom. Iako je primarno i dosljedno bio privržen eksperimentalnoj metodologiji i temama povezanim s tim područjem, bio je iznimno angažiran u propagiranju i razvoju svih područja suvremene psihologije. Bio je predsjednik Hrvatskog psihološkog društva, prorektor Sveučilišta u Zagrebu, jedan od suosnivača organizacije psihologa regije Alpe Jadran, pročelnik Odsjeka za psihologiju u više navrata. Bavio se darovitima, humorom, tolerancijom. Bio je stručno i znanstveno aktivan do kraja. Prije par mjeseci izdao je svoju zadnju knjigu o doživljaju sigurnosti u psihologiji, stoji u oproštaju s Filozofskog fakulteta.
Kako smo pisali, Kolesarić je kao profesor emeritus podučavao studente u Osijeku na kolegiju Prometna psihologija, što je bio prvi takav kolegij o prometnoj kulturi u Hrvatskoj. Sa zagrebačkog Filozofskog fakulteta ističu da je dao neizmjeran doprinos, ostavio dubok trag svojim predanim radom i iznimnim duhom. Još je nedavno, ističu, održao gostujuće predavanje studentima te je tada poručio ‘Vidimo se u vječnim poljanama’.
‘Puno više od toga je učinio i uvijek nas okupljao i tako zadužio svoj Odsjek i cijelu psihologijsku zajednicu’
– Svi mi koji smo profesora bolje i duže poznavali jasno smo svjesni da jedna era Odsjeka za psihologiju s njim ide u povijest. U povijest o kojoj je tako lijepo govorio na zadnjem predavanju prije par mjeseci u okviru kolegija Povijest psihologije. Baš kao i ti studenti koji ga nikada nisu niti vidjeli niti sreli (osim u Petzovoj statistici) i koji su ostali iznenađeni što su naši stariji profesori prošli gradeći sustav koji oni slijede, tako i mi koji smo ga poznavali i znali neke detalje njegovog puta ne možemo dovoljno objektivno procijeniti ulogu profesora Kolesarića u razvoju Odsjeka za psihologiju, ali znamo da je ona ogromna. Reći mu jednostavno veliko hvala nije dovoljno! Puno više od toga je učinio i uvijek nas okupljao i tako zadužio svoj Odsjek i cijelu psihologijsku zajednicu, stoji u poruci Filozofskog fakulteta na društvenim mrežama.
Iskrenu sućut obitelji, kolegama i prijateljima uputili su i iz Hrvatskog psihološkog društva te Hrvatske psihološke komore. Posljednji ispraćaj bit će 30. kolovoza u devet sati na Krematoriju u Zagrebu, a pokop istog dana u Virovitici u 16 sati gdje je Kolesarić rođen. Na Facebooku su se u komentarima javili i bivši studenti. Napisali su da će s ponosom pamtiti njegove mudrosti, šale i dosjetke.
– Doista s njim kao da odlazi plejada mojih profesora, koji su nas odgajali i obrazovali, učinili psiholozima. Vjerujem da ste kao i ja doživjeli bezbroj puta činjenicu da tamo gdje su psiholozi tamo je i etika rada i visoki rezultati. Upravo to su nam usadili naši profesori. Jedan među njima najčešće najistaknutiji bio je upravo profesor Kolesarić. Znao me je dobro nasmijati, uvijek je bio na poslu, moglo se s njim i ljudski popričati, potužiti mu se, bez obzira na veličinu kojom je odavao i koja je bio. Počivao u miru dragi moj profesore, jedan je od komentara.